ALKU
Sininen kotimme
Missä merililjat kelluvat
Minä puhuin
Lukemattomien
Veljieni ja siskojeni kanssa
Kuplien kieltä
Muistatko?
Kauan sitten
Sinä ja minä asuimme
Yhdessä sinisessä meressä
Meduusa, merisiili
Kalat ja ravut
Ne kaikki olivat
Sisaruksiasi
-Sosuke, älä viivy kauan. -Selvä.
Kultakala.
Se on jumissa.
Outoa.
Au!
Näyttää kuolleelta.
Se nuolaisi minua. Se on elossa.
Sosuke, lähdetään.
Lisa, löysin kultakalan.
-Kummallinen tuuli. -Käynnistän auton.
Näkyykö häntä?
Mitä? Jäikö hän ihmisen vangiksi?
Tämä on kerrassaan kamalaa.
Onko se jo kuollut?
Se elää!
Sosuke, myöhästymme kohta.
-Lisa, löysin kultakalan. -Kultakalan?
-Meren rannalta. -Vai niin.
Täällä ei saisi ruiskuttaa kasvimyrkkyä.
Tämä ei ole kasvimyrkkyä -
vaan merivettä nestehukan torjumiseen.
Hyvä, kunhan se ei ole myrkkyä.
Suokaa anteeksi.
Aina vain kamalampaa.
Ihme hiippari, mutta ihmisiä ei saa tuomita noin vain.
Ei niin.
-Aiotko viedä sen lastentarhaan? -Joo.
-Sopiiko se opettajalle? -Ei hätää, pidän sinusta huolta.
Onpa se söpö.
Laiva on menossa kuivatelakalle.
Sosuke, syö aamiaisesi.
Haluatko sinä syödä? Maistuuko?
Haava on poissa.
Lisa, annan sille nimeksi Ponyo.
Ponyo saattaa olla taikaotus.
Sen nuolaisu paransi haavan.
Haluatko kinkkua?
-Ponyo pitää kinkusta. -Niin minäkin.
Voi ei!
Ällöttävää!
Nopeasti nyt, Lisa!
Kamalasti saastaa.
Hyvää huomenta.
Ponyo, tuolla näkyy meidän koti.
Jätän sinut tähän.
-Hauskaa tarhapäivää. -Hei sitten.
Anteeksi, että olen myöhässä.
Tuo Norikon pyörätuoli.
Huomenta, Sosuke.
-Jutellaan myöhemmin, Yoshie-muori. -Jaahas.
-Sosuke... -Nyt on kiire, Toki-muori.
Vai niin...
Ehkä opettaja suuttuu.
Nyt keksin.
Odota tässä. Palaan pian.
Entä jos tulee kissa?
Pysy siinä. Tulen kohta takaisin.
Nähdään.
Vain vähän kuumetta, hänellä ei ole hätää.
Kiitoksia. Hei sitten.
-Huomenta, opettaja. -Huomenta, Sosuke.
Mitä kuuluu, Sosuke?
-Sosuke! -Kumiko.
-Eikö ole nätti? -Äiti osti sen minulle.
-Leikitään, Sosuke. -Ei nyt, minulla on kiire.
-Miten niin? -Onpahan vain kiire.
-Kumma Sosuke. -Olet ihan kumma.
Ponyo!
-Sosuke... -Kumiko?
-Mikä se on? -Et saisi tuoda sitä tarhaan.
-Pensaat eivät ole tarhan alueella. -Näytä.
-Kultakala. -Se ei ole kultakala, vaan Ponyo.
Ponyo? Tahdon nähdä.
-Lupaatko olla kertomatta? -Lupaan.
Eikö olekin söpö?
Se on kummallisen näköinen ja lihava.
Se oli Kumikon oma vika. Hän oli ilkeä sinulle.
Laitan sinulle lisää vettä.
Ponyo...
Mikä helpotus.
Kuulenko pikku Sosuken äänen?
Sosuken pitäisi olla lastentarhassa.
Taidan kuulla omiani. Olen tässä, Yoshie-muori.
Sehän on pikku Sosuke.
-Arvatkaa, mitä minulla on. -Sinulla?
Niin. Arvatkaa, minkä värinen se on.
-Punainen! -Punainen!
Oikein.
Miten arvasitte?
-Näytä meille. -Hyvä on.
-Onpa nätti. -Suloinen.
Sen nimi on Ponyo. Se pitää kinkusta ja osaa taikoa.
Kun se nuolaisi peukkua, haava parani.
Voisiko se nuolaista jalkaani?
Meistä olisi kiva juoksennella jälleen.
Pitää kysyä Ponyolta.
-Näytä minullekin. -Totta kai, Toki-muori.
Hyvät hyssykät, sillä on ihmisen kasvot!
Palauta se mereen, ennen kuin se aiheuttaa hyökyaallon.
Minkä ihmeen hyökyaallon, Toki?
Ihmiskasvoista kalaa seuraa hyökyaalto.
Se on vanha sanonta.
Hyökyaalto! Apua!
Hyökyaalto tuli! Hyökyaalto...
-Mikä hätänä, Toki? -Vaatteeni...
Sosuke!
Sosuke, pyydä anteeksi Tokilta!
Ei hätää, minä suojelen sinua.
Sosuke.
Ponyo!
Ponyo. Sosuke.
Ponyo tykkää Sosukesta.
-Minäkin tykkään sinusta. -Ponyo tykkää Sosukesta.
Ponyo!
Ponyo?
Ponyo!
Sosuke!
Ponyo!
Sosuke, ehkä näin on parempi.
Ponyon koti on meressä. Siksi sen piti palata sinne.
Toivottavasti se hiippari on häipynyt.
Anna lipaisu. Nopeasti, se sulaa.
Namia.
Piristy, Koichi tulee tänään kotiin.
Hän pettyy, jos olet mieli maassa.
Älä mene enää rantaan.
Sosuke, tule sisälle.
Ehkä Ponyo tunnistaa kotimme ämpäristä.
Voit laittaa sen esille, jos haluat.
-Vastaa puhelimeen. -Se on varmaan Koichi.
Haloo? Joo, minä tässä.
KOGANEIMARU
-Kaikki on hyvin. -En pääse tänään kotiin.
Viestitän teille mereltä.
Lisa on tässä.
Koichi?
Mitä? Etkö voi kieltäytyä?
Jätät perheesi kuin nallit kalliolle!
Käsittämätöntä!
-Sosuke, syödään ulkona. -Haluan syödä kotona.
Koichin laiva. Sammuta valot.
-Se on Sosuke. Hän on vasta viiden. -Vaimosi mahtaa olla vihainen.
A-N-T-E-E... Hän pyytää anteeksi.
Ä-Ä-L-I-Ö.
"Ä-Ä-L-I-Ö." Ö-Ö-Ö-Ö-Ö.
Lisa, hän sanoo rakastavansa sinua. Älyttömän paljon.
ÄÄLIÖ
Vau, onpa nätti.
TURVALLISTA MATKAA
KIITOS
HYVÄÄ YÖTÄ
Älä itke, Lisa. Minäkään en itke.
Lupasin pitää huolta Ponyosta.
Itkeeköhän Ponyo nyt?
Nyt suupielet ylöspäin!
Olen iloinen
-Auts! -Hymyä huuleen, Sosuke.
Minulla ja Ponyolla on kaikki hyvin.
-Nyt syömään. -Syödään Koichinkin osuus.
Kaikki on minun syytäni.
Ei olisi pitänyt viedä sinua maatilalle.
Ihmisten vesi ja ilma ovat likaisia.
Et saa palata sinne.
No niin, syö nyt.
Kuuletko, Brunhilde?
Tahtoo kinkkua!
-Kinkkua? -Mistä olet tuollaista oppinut?
-Vastaa, Brunhilde. -En ole Brunhilde, vaan Ponyo.
-Po... Ponyo? -Ponyo tykkää Sosukesta.
-Ponyo tahtoo olla ihminen. -Ihminen?
He ovat kammottavia otuksia. Ihmiset tuhoavat elämän merestä.
Olin muinoin ihminen.
-Jätin sen kaiken taakseni.... -Ponyo tahtoo kädet.
Eikä tällaisia räpylöitä.
Tahtoo jalat niin kuin Sosukella.
Nyt riittää!
Katso, tein kädet! Ja jalat kanssa!
Katso!
Et kai ole maistanut ihmisverta?
-Menen Sosuken luo! -Sait pojan DNA:ta.
Ennallesi, ennallesi...
Takaisin, takaisin, takaisin!
Voimani eivät riitä.
Tahtoo ulos!
Voimalla meren tyynnytän pahan veren.
Palaa ennallesi...
Lapsi on perinyt äitinsä voimat.
Hänen pitäisi pysyä täällä turvassa.
Voimani eivät riitä pidättelemään häntä.
Tarvitsen hänen äitinsä apua.
Pysykää poissa täältä.
Hus! Häipykää!
Suojamuurit ovat heikentyneet. Olin horjuttaa luonnon tasapainoa.
Pysy rauhallisena. Hermostuttaa tavata hänet.
Seuraavan erän pitäisi olla valmis.
Ei vuotoja täällä.
Ovi jumittaa.
Pitää korjata se.
Tänne ei pidä päästää ketään.
-Loistavaa. -Tunnen meren voiman DNA:ssani.
Kun kaivo on täynnä, meri täyttyy elämästä -
kuin muinaisella kambrikaudella.
Luonto voittaa inhan ihmiskunnan.
Ovi tosiaan jumittaa.
Hampaat!
Voi ei!
Lähden Sosuken luo.
Sosuke...
-Vesipatsas? -Kapteeni, tuolla!
-Hyökyaalto! -Kääntäkää alus!
Mikä tuo on?
Kapteeni, viestiyhteydet ovat poikki!
Sehän on Sosuken ikäinen pikkutyttö.
Nähdään huomenna.
-Näkemiin. -Olit ahkera tänään.
Haluatko odottaa täällä? Pidän sinulle seuraa.
Menen aidan raosta. Näkemiin, opettaja.
Näkemiin. Ole varovainen.
Anteeksi, Sosuke. Ovi ei toimi.
Sähköt ovat poikki.
Miten tarhassa meni?
Mene vain kotiin, Lisa.
Kaneko ei ole vielä täällä. Hän on vain vähän myöhässä.
Olemme täällä koko yön.
Mene kun vielä voit.
Odota tässä, Sosuke.
Selvä.
Yoshie-muori...
-Sehän on Sosuke. -En näe näin pimeässä.
Tämä on teille.
Mikäs se tämä on?
-Ja tässä teille, Noriko-muori. -Kiitos.
Eihän täällä näe mitään.
Myrsky on katkaissut sähköt.
Haluan nukkumaan omaan sänkyyn.
-Nyt on parempi. -Johan kirkastui.
-Kultakala. -Ehkä Sosuke palautti sähköt.
Erittäin voimakas hirmumyrsky...
Typerä televisio.
Sääennuste on yhtä tyhjän kanssa.
Lähde kotiin, Sosuke.
Kultakalasi suojelevat meitä.
Selvä.
Tämä on teille, Toki-muori.
-Ihan rypyssä. -Mikä tämä on olevinaan?
Se on näin päin.
-Sehän on heinäsirkka! -Ei, se on Koganei Maru.
-Se on Sosuken isän laiva. -Näyttää ihan heinäsirkalta.
Sosuke, lähdetään. Sano näkemiin.
Joo.
-Näkemiin teille kaikille. -Näkemiin.
Älä anna tuulen viedä sinua.
Mene tältä puolelta.
Puhelinkin on mykkä.
Meri nousee.
-Uppoavatko laivat? -Ne lähtevät merelle.
Niin Koichikin tekee.
-Lisa, tuolla on kala. -Turvavyö kiinni.
12. OHAMA
-Et voi mennä tästä yli, Lisa. -Kaikki evakuoidaan.
Evakuoidaan? Mutta vanhainkodissa on ihmisiä.
-Se on sisämaassa. -Heillä ei ole hätää.
Minun on päästävä kotiin.
-Mahdotonta. -Mene vuoristotietä.
Nyt mennään, Sosuke.
-Pysähdy! -Iso aalto tulee!
-Häivytään! -Pakene, Lisa!
-Kalat seuraavat meitä. -Turvavyö.
Pidä kiinni.
Aalto tulee aina vain.
Tyttö kaatui! Hän ratsasti kalalla.
Missä?
-Meri nousee yhä korkeammalle. -Missä näit sen tytön?
-Tuolla. Hän juoksi kalan selässä. -Kalan?
Mennään, Sosuke.
Pidä kiinni, olemme kohta kotona.
Pieni tyttö! Siellä on vaarallista, tule tänne.
Pysy siinä, Sosuke.
Tunnetko hänet, Sosuke?
Ponyo?
-Niin, Ponyo. -Se olet sinä!
Lisa, Ponyo palasi takaisin tyttönä.
Palasin Sosuken luokse!
Kuunnelkaa, Sosuke ja Ponyo.
Meidän pitää pysyä rauhallisina. Eikö niin?
Selvä.
Niin sitä pitää.
Riisu sadetakkisi, Sosuke.
-Ponyolla ei ollut kenkiä. -Pitele tätä.
Tuon teille pyyhkeet.
Tänne, Ponyo.
Kaikki haisee Sosukelle.
Ponyo.
Kiinni jäit! Kuivataan sinut.
Onpa sinulla kauniin punainen tukka.
-Olet jo kuiva. -Ponyo oli kala. Hän ei kastu.
-Ponyo tykkää tästä. -No niin, nyt keitetään teetä.
-Ponyo, toisitko lampun tänne? -Joo!
Tuleekohan vettä?
-Tulee! -Tulee!
-Sitä tulee! -Sitä tulee!
Meillä on oma vesisäiliö.
Toimiikohan kaasu?
Presto!
-Toimii! -Toimii!
Meillä on propaanisäiliö.
-Käykää istumaan. -Selvä.
Ponyo, istu tähän.
Istu tällä tavalla.
Laita tavarat pöydälle.
-Tarvitset käsiä. -Minulla on jalat.
Siistiä.
-Mitä nyt? -Ponyon jalat ovat kuin kädet.
Ole hyvä.
Hyvää teehetkeä.
Se teki terää. Mitä tehtäisiin seuraavaksi?
-Ponyo tahtoo kinkkua. -Ponyo pitää kinkusta.
Syödään sitten.
Mutta ensin käynnistän generaattorin.
Jotta voimme ottaa yhteyden Koichiin.
Koichi on isäni.
-Onko hän ilkeä velho? -Ei, hän on Koganei Marun kapteeni.
-Entä sinun isäsi, Ponyo? -Fujimoto! Hän piti Ponyoa vankina!
Ponyo pakeni.
Entä äitisi?
Äiti on hirmu ihana,
mutta myös hirmu pelottava.
Vähän niin kuin Lisa.
Ponyo, näytä valoa.
Onkohan polttoaine loppu?
-Olisiko se tukossa? -Tuolla on tukos.
-Toimii! -Onpa kirkas!
Olet uskomaton.
-Antenni! Antenni! -Upposivatko laivat?
En näe yhtään valoa.
-Kova ääni! -Mikä hätänä?
Jokin häiritsee radioaaltoja.
JA4LL kutsuu. JA4LL.
Kuuleeko Koichi? Lisa, Sosuke ja Ponyo tässä.
Täällä on kaikki hyvin.
-Me syödään kohta. -Kinkkua!
-Onko valmista? -Varokaa, se on kuumaa.
-Odottakaa vähän. -Siihen menee kolme minuuttia.
Silmät kiinni.
Ei vielä.
Ei kurkita, Ponyo.
Voitte katsoa.
Hyvää ruokahalua.
-Kinkkua! -Hienoa.
Ponyo nukahti.
-Tuliko Ponyo kaukaa? -Varmaan.
Katso, Sosuke. Aallot ovat tyyntyneet.
-Koska Ponyo nukahti. -Sosuke, tuolla.
-Joku on tulossa tänne. -Olisiko se Yoshie-muori?
-Se katosi. -Se on vuoristotiellä.
Odota täällä Ponyon kanssa.
Menen sinne. Vuoristotien pitäisi olla kunnossa.
-Lähden vanhainkodille. -Tulen mukaan.
Jää tänne Ponyon kanssa.
Haluan tulla Ponyon kanssa mukaan. Tulen mukaan.
Sosuke, kotimme on majakka myrskyssä.
Kaikki muut ovat riippuvaisia meistä.
Jonkun on jäätävä tänne.
On tapahtunut kaikkea kummaa, enkä tiedä mistä on kyse,
mutta olen huolissani vanhuksista.
Jos jäät tänne, siitä on paljon apua.
Älä huoli, palaan pian.
-Varmastiko? -Varmasti.
-Muistakin se. -Rakastan sinua, Sosuke.
-Kuu tulee esiin. -Kaupungin valot näkyvät.
Vihdoinkin. Nyt voimme navigoida.
En tunnista tuota kaupunkia.
Olemmeko ajautuneet Amerikkaan asti?
Tuo ei ole vuori tai satama. Ne ovat laivoja.
Tuo vuori on meri.
Laivojen hautausmaa.
Se on sisäänkäynti tuonpuoleiseen!
-Koneet pysähtyivät! -Laskekaa ankkuri!
Selvä!
Jokin lähestyy.
Näin jumalattaren!
-Se käynnistyi! -Pelastuimme!
Kiitos meren jumalattarelle!
Suojele meiltä...
Korkeammalle.
Suojamuuritaika. Miten hän osasi sen tehdä?
Mitä? Hän on muuttunut ihmiseksi!
Aloillasi, tämä on vaarallista.
Hei, varokaa!
Lopettakaa!
Isä yrittää pelastaa siskonne.
Hän on täällä. Hän vastasi kutsuuni.
-Fujimoto. -Tulit viimeinkin.
Meri on niin kaunis.
Täynnä taikaa -
kuin devonikauden meret.
Ponyo maistoi ihmisverta ja pääsi käsiksi elämäneliksiiriini.
Ponyo? Oikein kiva nimi.
Kaikki on minun syytäni.
Ponyo käytti taikuuttaan väärin ja avasi reiän maailmaan.
Hän ei ymmärrä tekoaan.
Hän on ihminen ja asuu ihmispoikaystävänsä kotona.
Tätä menoa maailma on tuhon oma.
-Se on jo alkanut. -Satelliitit putoavat.
Maapallon painovoima...
Rauhoitu.
Sosuke... Pojan nimi on Sosuke.
Te rakastatte isosiskoanne, vai mitä?
Kulta, mitä jos Ponyosta tulisi ihminen?
Muista vanha lumous.
Jos pojan rakkaus on aitoa, Ponyo muuttuu ihmiseksi.
Mutta jos se epäonnistuu, Ponyosta tulee meren vaahtopää.
Me kaikki saimme alkumme sieltä.
-Mutta hän on vasta viiden. -Hys.
Antaa lasten nukkua.
Sosuke! Sosuke!
-Huomenta, Ponyo. -Huomenta, Sosuke.
Meri pysähtyi juuri ajoissa.
-Lisaa ei näy. -Tiet ovat veden alla.
Kunpa meillä olisi vene.
Tuossa on vene.
-Emme mahdu siihen. -Mahdumme.
Loistavaa.
-Jopa kynttilä on isompi. -Nyt mahtuu.
-Tämä on upeaa. -Upeaa.
Nosta tuolta.
-Hii... -Hiiop!
Kelluu.
En näe vuotoja. Nyt pitää täyttää putki vedellä.
Vesi menee tästä sisään.
Sitten se kuumenee ja lentää ulos.
Se on kuin raketti.
-Kaikki on tiptop, Ponyo. -Tiptop?
Juuri niin.
-Tiptop? -Tiptop.
Tiptop, tiptop, tiptop...
TULITIKKUJA
Kuuma? Kuuma!
-Kuuma! -Kuuma.
-Syttyi. -Niin syttyi.
Kuuma, kuuma, kuuma...
Onko se kuuma?
Toimii.
Olemme tiptop.
Hienoa, eikö juu?
Onko Sosuke iloinen?
Se palaa, Sosuke.
Se on kuuma.
Mene tähystämään. Minä ohjaan.
Minä tähystän.
-Tuossa on tie. -Lisa meni vuoristotietä.
-En näe Lisaa. -Näet vielä. Hän lupasi palata.
Muinaisia kaloja devonikaudelta.
Tuo on Bothriolepis.
-Tuo on... -Dipnorhyncuhus.
Dipnorhyncuhus. Onpa iso kala.
-Se on Devonynchus. -Devonynchus.
Ohoi!
Vene.
Ohoi!
He kutsuvat meitä.
Ohoi!
Tuonne.
Johan toimii.
Pysäytä vene, Ponyo.
-Päivää. -Päivää.
-Miten hieno vene. -Olet Lisan pieni poika.
-Hän ei ole pieni, hän on Sosuke. -Hän on Ponyo.
-Ponyo oli ennen kala. -Kala?
Ponyo on kaunis nimi.
Niin on.
-Oletteko nähneet Lisaa? -Lisaa?
-Eikö hän ole teidän kanssanne? -Hän on vanhainkodilla.
-Vanhainkodilla? -Tässä on vauvani.
Mikä hätänä, kultapieni?
Onko se meille?
Anna se minulle.
Kiitos. Hyvää ruokahalua.
-Herkullista keittoa. -Lisa teki sen.
-Se on vauvalle! -Anteeksi.
Keitto ei sovi vauvalle,
mutta jos juon tämän, vauva saa maitoa.
-Minäkin join Lisan äidinmaitoa. -Ponyo, saanko juoda tämän keiton?
-Sopii. -Kiitos.
Hiiiop!
-Kaupungin asukkaita. -Se on kuin paraati.
Ohoi, tarvitaanko siellä apua?
Kiitos, mutta meillä on kaikki hyvin.
Seuratkaa meitä. Olemme matkalla vuoristohotellille.
Asia selvä.
-Paljon väkeä. -Toivottavasti kaikki ovat kunnossa.
-Lähdetään, Ponyo. -Malttakaa hetki.
Äidinmaitoa varten.
Maitoa...
-Äidinmaitoa varten. -Hän söi kaiken kinkun.
-Kiitos. -Saan tästä paljon hyvää maitoa.
Tarvitsetko kynttilän veneeseen, Sosuke?
Ponyo suurentaa sen. Kiitos.
-Olkaa varovaisia. -Kiitoksia.
Mikä hätänä?
Älä itke.
Ponyo!
Hei, Sosuke!
Se on!
-Missä Lisa on? -Mihin jätit Lisan?
Haen hänet vanhainkodilta.
-Lisa pääsi aaltoa pakoon. -Hyvä.
-Sosuke, ota minut mukaan! -Myöhemmin, Kumiko. Nyt on kiire.
Vanhainkodin asukit siirrettiin puistoon.
-Turvallista matkaa! -Tsemppiä!
-Lähetän veneen hakemaan heidät. -Onnea matkaan!
Ponyo, kynttilä on lopussa.
Ei hätää, meillä on toinen.
Auts! Se on yhä kuuma.
Heippa.
-Ponyo, voisitko suurentaa tämän? -Hyvä on.
Nukuttaako sinua?
Ponyo?
Ponyo? Ponyo?
Hyvä, jalat ylettyvät pohjaan.
Tie on tuolla.
Vene!
Ponyo!
Herää, Ponyo.
Sosuke...
Pelkäsin jo, että muutut kalaksi.
-Lisan auto. -Ponyo, Lisan auto on tuolla.
Lisa! Lisa!
Lisa!
Sosuke, silmistäsi tulee vettä.
Etsitään Lisa.
AURINGONKUKKA
Odota, keppisi unohtui.
-Tulkaa katsomaan! -Onpa kaunista!
-Polviin ei satu. -Pelkäsimme turhaan.
-Olemmeko tuonpuoleisessa? -Mitä väliä?
Arvon rouvat, tulkaa tänne.
-Tullaan! -Mennäänkö?
-Tuntuu hyvältä juosta. -Viimeinen perillä on mätämuna!
Voitin!
Kayo on niin nopea.
Pyytäisin hiljaisuutta. Totuuden hetki on koittanut.
Sosuke ja Ponyo ovat pian täällä.
-Romanttista! -Voittaako rakkaus?
Sydän ihan pakahtuu.
Ihanaa!
Rauhoittukaa. Pääsette todistamaan tosirakkauden koetta.
Herra Fujimoto, ette kai juoni mitään?
Höpsis, hän on Ponyon isä.
Mikäli he läpäisevät kokeen, kaikki on hyvin. Muuten...
-Hieno mies. -Missä Lisa on?
Hän juttelee tuolla Ponyon äidin kanssa.
-Tämä mahtaa olla raskasta Lisalle. -Mistähän he puhuvat?
Otetaan selvää. Lisa!
Lisa!
-Pidämme peukkuja -Sosukelle ja Ponyolle!
-Lisa. -Älä huoli.
-Sosuke pärjää kyllä. -Kaikki järjestyy.
Kiitos. Toivotaan kaikki parasta.
Tietenkin.
Ponyo, tuolla on tunneli.
PUISTO TULOSSA
YKSISUUNTAINEN
SEIS VÄISTÄ
SEIS
Olen ollut täällä ennenkin. Ponyo?
En pidä tästä paikasta.
Älä päästä irti kädestäni.
Ponyo!
Älä kuole, Ponyo!
Ponyo!
Herää, Ponyo!
Hys, anna hänen nukkua.
Olet vihdoinkin täällä. Lisa ja muorit odottavat sinua.
-Lisa? -Tulkaa Ponyon kanssa mukaani.
-Ponyo nukkuu. -Ollaan ihan hissukseen.
Sosuke!
Älä kuuntele häntä.
Hän huijasi kaikki mukaansa.
-Toki-muori. -Minä en mennyt lankaan.
Ei ole aikaa selittää. Etkö ymmärrä?
Jos Kuu tulee lähemmäs, olemme mennyttä.
-Etkö tuon parempaa selitystä keksi? -En kestä enää!
Tule, vain sinä voit pelastaa maailman.
En haluaisi pakottaa.
Ponyo?
Näinkö sinä kohtelet isääsi?
-Ponyo! -Sosuke, nopeasti tänne!
Ette ymmärrä.
Ehdit kyllä!
Hyppää!
Taas te.
-Lisa. -Sosuke.
Ponyo.
Katsokaa.
Missä olemme?
-Sinä taidat olla Sosuke. -Päivää.
-Oletteko te Ponyon äiti? -Olen.
Kiitos, että toit tyttäreni takaisin.
Ponyo halusi olla ihminen ja hän vapautti vahingollisen taian.
Muuttuakseen ihmiseksi häntä pitää rakastaa omana itsenään.
Kai tiedät, että Ponyo oli kala?
Kyllä.
Sinun veresi teki hänestä lähes ihmisen.
Niinkö? Sormi parani, kun Ponyo nuolaisi sitä.
Vai siksi hän muuttui.
Hyväksytkö sen, että Ponyo on puoliksi kala?
Tykkään Ponyosta, oli hän kala, puolikala tai ihminen.
Tule tänne, Ponyo.
Sosuke hyväksyy sinut omana itsenäsi.
Ollaksesi ihminen sinun pitää luopua taikuudesta.
Hyväksytkö sen?
Kun olette pinnalla, suutele kuplaa -
ja Ponyosta tulee viisivuotias tyttö.
Hieno juttu, Ponyo.
Kiitos, Ponyon äiti.
Repeämä maailmassa on korjattu.
Hienoa!
Sosuke!
-Kiitos, Lisa. -Kiitos sinulle, Gran Mamare.
Oletteko kunnossa?
-Hetki, haen pyörätuolit. -Ei tarvitse, me kävelemme.
On tarmokas olo.
Tämä vene taitaa olla sinun.
Kiitos.
Toivottavasti voit antaa anteeksi.
Pidä Ponyosta hyvää huolta.
Koichin laiva.
Koichi!
Lisa ja Sosuke!
Ponyo, Koichin laiva on palannut.
Ponyo, pieni kala
Tuli sinisestä merestä
Ponyo, tyttö
Pyöreämahainen
Taputa, hypi
Jalat ovat kivat, katso kun juoksen
Ota kiinni, keinuta
Kädet ovat kivat, pidetään kädestä kiinni
Kun hypin hänen kanssaan
Sydämeni väpättää
Pure, pussaa, halaa
Rakastan häntä
Pientä punaista
Ponyo, pieni kala
Tuli sinisestä merestä
Ponyo, tyttö
Pyöreämahainen
LOPPU
Tekstitys: Janne Mökkönen